Musiikkimaailma suree folktuottaja Irving Steinbloomin kuolemaa.
Hän oli tärkeä hahmo folkin kehityksessä 1950-luvulta -
1960-luvun huippuvuosiin saakka.
Steinbloom toimi managerina sellaisille yhtyeille kuin -
Main Street Singers, Folksmen ja Mitch ja Mickey.
He olivat rauhasta ja vapaudesta laulava sukupolven ääni.
Nuoret ottivat sen innolla vastaan.
Steinbloomia jäivät suremaan leski ja kolme lasta.
HEI ME FOLKATAAN!
Miten on, Mitch? Tuletko mukaan?
Folksmen on mukana.
Ja Alan. Hän oli ensimmäinen... Emme voi tehdä sitä ilman sinua.
Se ei ole mahdollista.
Se on sopivin kunnianosoitus niin hienolle ihmiselle.
Isäni oli uskomaton ihminen.
Irving Steinbloomin poika
Sopivin kunnianosoitus isälleni on konsertti -
jossa esiintyvät kaikki isän edustamat yhtyeet.
Se on kahden viikon kuluttua. Esiintymispaikka on kaupungintalo -
koska se on luonnollinen valinta.
Ja siellä oli tilaa. Mutta vain hetkeksi -
joten joudumme järjestämään kaiken kahdessa viikossa.
Olen itse hyvin järjestelmällinen. Olen aina ollut.
Perustin 12-vuotiaana Juutalaislasten poololiigan.
Ratsastimme shetlanninponeilla. Se oli hauskaa.
Äitini sanoi, että en ainakaan putoa korkealta.
Hän oli ylisuojelevainen. Hän välitti minusta niin paljon.
Kuuluin shakkikerhoon.
Minun oli pidettävä shakkiturnauksissa suojakypärää.
Ehkä hän pelkäsi -
että lyömme päämme terävään lähettiin.
Ei surua, murhetta siellä nää Ne ovensuuhun jättäkää
Siellä solkenaan virtaa viina -Siellä unohtuu elämän piina
Jos tekee mieli mukaan Pois ei saa jäädä kukaan
Valomainos käy vilkkumaan -"Ea-a-oe's"
Siellä koiranpentu suloinen...
Tervehdys, herra muukalainen
FOLKSMENIN JÄLLEENNÄKEMINEN
Kuka hän on? -Keitä me olemme?
Kessi on päässyt kasvamaan. -Olen keskikehonrakentaja.
Näytitkin tutulta. -Taisin laulaa lastenne kanssa.
Tapasimme Vermontissa vuonna 1961. -Loppuvuodesta.
Olimme kiinnostuneita folkista. Folk oli siellä hyvin suosittua -
kuten muissakin yliopistoissa. Perustimme duon nimeltä Tupladuurit.
Tupladuurit.
Koska meitä oli kaksi. Nimi johtui siitä.
Mark oli bassolaulaja.
Minä olin tenori. Välistämme puuttui laulaja.
Joka olisi liittänyt meidät yhteen.
Menimme New Yorkiin katsomaan, mikä meininki siellä on.
Soitimme Folk Placessa, joka oli upea klubi.
Ja tapasimme Jerryn. -Se oli lähtölaukaus.
Klubi veti porukkaa kuin magneetti.
Hän lauloi ja säesti. -Pidin itseäni kitaristina.
Lurittelin Fenderistäni kunnon surfmusiikkia.
Myös folkmusiikki kiinnosti. Päädyin Folk Placeen -
ja törmäsin näihin kahteen. Osasin vähän soittaa ja laulaa.
Ja olit komea. -Se ei haitannut.
Päädyimme yhteen. Ja kaikki loksahti paikoilleen.
Irving Steinbloom otti meidät Folk Townille -
joka oli upea levy-yhtiö. -Aivan loistava.
Myöhemmin päädyimme Folk Tone -levymerkille -
joka oli tytäryhtiö. -Sekin oli ihan hyvä -
mutta jakelu ei oikein toiminut. -Sitä ei ollut.
Levyissä oli kaksivärikannet. Se oli ongelma.
Eikä levyn keskellä ollut reikää.
Monet valittivat siitä -
että joutuivat itse tekemään reiän. -Levyt pyörivät, miten sattuu.
Me emme voineet sille mitään.
Ne olivat hyviä levyjä, mutta hankalia soittaa.
Jos niihin teki reiän, niistä pystyi nauttimaan.
Se totta on ja pelottavaa Joten tee, mitä Raamattu opettaa
Se taisi olla vuonna 1958 Greenwich Villagessa.
Chuck Wiseman, minä, Fred Knox ja Bill Weyburn perustimme yhtyeen.
Onneksemme mukaan liittyi eräs kaikkien aikojen lahjakkuuksista -
Rambling Sandy Pitnik. Meistä tuli Village Folk Ensemble.
Olimme loistava yhtye.
Soundimme oli hyvä, mutta kaipasin siihen lisäpotkua.
Eräänä iltana vuonna 1960 -
jammailimme Klapper Familyn kanssa.
Sitten kuulin sen. Äänen, jota olin ajatellut.
Lauluharmoniat olivat mielettömät.
Ajattelin, että meitä on viisi ja heitä neljä.
Se on neuftetti.
Kaikki loksahti paikoilleen. Neuftettisoundi.
Homma klikkasi Klappersien kanssa, joten yhdistimme voimamme -
ja meistä tuli Main Street Singers.
Yhtye hajosi kymmenen vuotta ja 30 albumia myöhemmin.
Mutta meillä oli loistava ura. Erosin myös Chuck Wisemanista.
Lähdimme molemmat omille teillemme.
Vuonna 1971, bändin hajoamisen jälkeen...
"Folkbeat" -lehden entinen päätoimittaja
...Chuck Wiseman muutti San Franciscoon ja perusti liikkeen -
veljiensä Howardin ja Dellin kanssa. "Kolmen veljeksen seksikauppa."
Se menestyi vuoden verran -
kunnes heidät haastettiin oikeuteen geishakuulien takia.
Tarvitsen sinua, Mitch. Tarvitsen Mitchin ja Mickeyn.
Te kuulutte yhteen.
Pidän Mickeystä, mutta se ei ole sama ilman sinua.
Kerron sinulle nyt jotain, mitä en ole kertonut kenellekään.
Olit isän suosikki. Se on tosiasia.
En ole kertonut tätä kellekään. Hän sanoi ennen kuolemaansa:
"Mitch on suosikkini kaikista niistä ferkakteista."
"Hän on kuin veljenpoika."
Minusta sinun kuuluu tietää se, ennen kuin teet päätöksesi.
Lupaatko harkita asiaa?
Kun makaan vieressäs
Tunnen kuunsäteiden poltteen Näen sateenkaarien loisteen
Se tuntuu niin kaukaiselta. Ihmiset rakastivat meitä.
Meitä oli helppo rakastaa -
koska edustimme puhdasta rakkautta, romanssia -
ja suloisuutta. Minäkin uskoin imagoomme.
Ehkä sen takia vakuutin ihmiset.
Se oli onnellista aikaa -
ja kaikki halusivat olla Mitchin seurassa.
He yrittivät päästä lähelle, mutta vain minä pääsin.
Hän oli fiksu, kiihkeä ja etäinen.
Kun hänen lähelleen pääsi, hän siirtyi kauemmas.
Jos yritti päästä Mitchin kuoren läpi -
hän siirtyi kauemmas.
Yritin päästä hänen kuorensa läpi, jotta olisin ymmärtänyt häntä.
Se oli mahdotonta.
Kun todellisuus unelmat voittaa
Ja sadut päättyvät aikanaan
Suudelma sateenkaaren päässä sut tavoittaa
Se kultaa lienee kalliimpaa
Sen suudelman vaikutus oli...
Sitä ei voi kyllin korostaa. Se oli...
Folkhistorioitsija
...folkmusiikin historian tärkeimpiä hetkiä -
ehkä jopa ihmiskunnan tärkeimpiä hetkiä.
Toivon, että Mitch suostuu esiintymään.
Minä olen jo suostunut. En voi esiintyä yksin.
En ajatellut asiaa.
Olisi pitänyt puhua hänen kanssaan, mutta siitä on niin kauan.
Emme olleet puheväleissä -
uran viimeisten vuosien aikana.
Meillä oli kauheita riitoja.
Pystyimme toimimaan jonkin aikaa ammattimaisesti.
Mutta henkilökohtaiset kaunat tulivat pintaan.
Olin vasta päässyt koulusta.
Äänittäjä
Ihailin Mitchiä ja Mickeyä. Kukapa ei olisi ihaillut?
He äänittivät Kun makaat vieressäin -levyä -
joka oli heidän viimeinen albuminsa.
Mickey alkoi huutaa Mitchille. Hän sai raivarin.
Hän heitti Mitchiä kaiken maailman esineillä.
Nuottitelineillä, mikrofoni- telineillä, mikeillä, kitaroilla...
Ja Mitch...
Mitch napsahti.
On aika rentoutua Huolien antaa unohtua
Kärrynpyöriä heitetään Hieno päivä vietetään
Mäellä vietän päivän tään Pilvien leikkivän nään
Olen soittanut Main Street Singersissä koko ikäni -
aina Tampan ajoista lähtien.
Olen ymmärtänyt aikuisena kauniin vaimoni Laurien avulla -
että minua pahoinpideltiin pienenä.
Mutta se oli musiikillista.
Isäni lukitsi minut huoneeseen -
Percy Faithin "Bim Bam Boomin" kanssa -
enkä saanut muuta kuin jälkiruokaa.
Eräs levyistä oli Sunny Side Up. Main Street Singers, 1968.
Se räjäytti tajuntani.
Kuuntelin levyä jatkuvasti. Tunsin sen läpikotaisin.
Kuin olisin tuntenut heidät. Halusin yhtyeeseen niin paljon -
että menin 8-vuotiaana kellariin -
ja askartelin heistä pahvikuvat, jotta voisin olla yksi heistä.
He olivat ystäviäni, jotka oli tehty pahvilaatikoista.
Laurien tausta on erilainen... -Täysin erilainen.
Vartuin pienessä kaupungissa Chicagon eteläpuolella.
Niin kaukana etelässä, että kuuluin valkoiseen roskaväkeen.
Meitä lapsia oli niin monta -
että kukaan ei huomannut, kun lähdin 15-vuotiaana -
ja päädyin San Franciscoon.
Elämäni kääntyi parempaan -
sillä tapasin herra Wisemanin, joka antoi minulle töitä.
Pääsin nopeasti pikkurooleihin -
lyhytelokuvissa, jotka on suunnattu aikuisille.
Eikä aikaakaan, kun pääsin päärooleihin.
Sitten aloin tehdä cameo-rooleja.
Minut tunnettiin eräästä jutusta -
jota monet muut tytöt eivät suostuneet tekemään.
Olen myös aina rakastanut laulamista.
Opettelin soittamaan ukulelea elokuvassa Ei niin pikkuinen Tim.
Se muutti elämäni.
Minut pyydettiin New Main Street Singersiin.
Siellä tapasin tulevan mieheni, ja minusta tuli rouva Bohner.
Aikamoinen juttu. -Kaunis tarina, vai mitä?
Sinun piti tulla viideltä, mutta et tullutkaan...
Mitch on mukana. Uskomatonta.
Onneksi olkoon. -Kiitos.
Lupasiko hän olla mukana? Sanoiko hän niin puhelimessa?
Taisi sanoa. -Mustaa valkoisella?
Ajattelen vain parastasi. -Älä maalaa piruja seinälle.
Kun duo hajosi vuonna 1974, Mitch oli hyvin vihainen.
Hänen ensimmäinen levynsä, Avunhuuto -
sisältää kappaleita, kuten "Olisipa ase" -
"Kuka muu tahansa" ja "Mädätköön hän helvetissä".
Tilanne vain paheni seuraavalla levyllä -
jonka nimi oli Nyt riitti. Hän oli siinä vaiheessa huonona.
Mitchillä oli paljon patoutunutta vihaa...
CHERRY HILLIN PSYKIATRINEN SAIRAALA
...tietyistä syistä.
Hän lähti sairaalasta liian pian.
Hänen olisi pitänyt jäädä. Emme pystyneet auttamaan häntä.
Hänen vihansa oli meille kaikille pahasta.
Hei, Mickey. Mitä kuuluu?
Hauska nähdä.
Mitch Cohen, tässä on mieheni. -Leonard Crabbe, hauska tavata.
Tervetuloa Crabben perheeseen. -Kiitos.
Kirjoittauduin hotelliin. Jätin tavarani sinne.
Mikä hotelli se on? -En tiedä nimeä.
En muista nimeä, mutta se on kiva.
Onko sinulla nälkä? -On.
Ruoka ei ole vielä valmista. Esittele Mitchille junasi.
Pidätkö junista? -Tulin bussilla.
Ei vaan pidätkö pienoisrautateistä?
Pidän. -Se on intohimoni. Voin esitellä.
Matka kesti 16 tuntia. -Tämä käy nopeammin.
Tämän nimi on Crabbe Town.
Saluunan yläkerrassa on ilotalo.
Ajattelin rakentaa tuonne ranskalaiskorttelit.
Sukujuureni ovat Ranskassa.
Olisi kiva nähdä tämä syksyllä.
Crabbevillen syksy näyttäisi hienolta.
Olisin tehnyt pieniä lehtiä -
tammen, poppelin, vaahteran, kastanjan -
ja levittänyt niitä Crabbevilleen.
Kaunista.
Tämä on Crabbe Town, ei Crabbeville.
Mitä sinä teet, Leonard?
Työksesi.
Olen rakonhoitoalalla. Myyn katetreja.
Minulla on oma yhtiö. "Sure-Flo sairaanhoitovälineet."
Olet ehkä kuullut siitä.
Nimesin firman äitini mukaan. Hän oli Florence.
Se on kasvava ala, koska kolmasosa yli 60-vuotiaista -
kärsii virtsaamisvaivoista.
Uusi pidätysvaikeuksista kärsivä syntyy joka 13,5:s sekunti.
Monilla esiintyy virtsan valumista.
Juostessa, pelatessa tennistä, nauraessa, aivastellessa.
Sitten on tietysti ummetus. Peräsuolessa olevat ulosteet -
painavat virtsarakkoa. -Puhutaan siitä jälkiruoan aikana.
Aloitin New Yorkin folkklubeissa -
ja menin kerran yhteen sellaiseen. -Half Moon Café.
Half Moon Café.
Meitä oli kolme sisarusta, Jocelyn, Claire ja Estelle.
Olimme North Four.
Yleisön joukossa oli kamala häirikkö.
Pikkuruinen mies, jolla oli maailman kovin ääni.
"Ottakaa paidat pois. Poistukaa lavalta."
"Laulatte surkeasti. Häipykää."
Hän oli erittäin töykeä.
Ilkeä pikku paskiainen.
En nähnyt tilannetta valospottien takia -
mutta häirikön luokse meni pitkä ja tumma hahmo -
joka sai pahasti köniinsä.
Hän sai pahasti turpaansa. -En muista paljoakaan.
Heräsin sairaalassa -
ja näin ensimmäiseksi kauniin ruusun -
sänkyni vierellä olevalla pöydällä.
En voi sanoin kuvailla, miltä se tuntui.
Minut valtasi tunne, jota en ollut koskaan tuntenut.
Aloimme laulaa yhdessä.
Täydensimme toisiamme täydellisesti.
Ja päädyimme tuota pikaa studioon.
Opin laulamaan Mitchin kanssa.
Se oli pelottavaa, mutta...
Mitch oli niin vahva, älykäs ja määrätietoinen -
joten keskityin Mitchiin ja seurasin häntä.
Tulenko mukaan sinun jälkeesi? -Ei vaan yhtä aikaa.
Mukaan vaan samalla kohdalla. -Selvä.
Äiti oli tyttö pohjoistuulen
Isä poika rautatieläisen
Helvetistä länteen Minne junatkaan eivät uskalla
En kuullut vihellystä tavarajunien
En kolketta kiskojen
En lähtenyt vaeltamaan
En kuitenkaan
Näin juuri mielessäni meidät konsertissa.
Emme olleet pukeutuneet niin kuin ennen vanhaan...
Tarkoitatko irrotettavia etumuksia? Minä olen aina ollut niitä vastaan.
Se on retrotyyliä.
Olen valmis keskustelemaan siitä.
Olet ilmeisesti sitä mieltä, että tyylimme oli retroa -
mitä se ei ollut, koska... -Se ei ollut silloin retroa -
mutta nyt retrotyyli vaikuttaisi säälittävältä.
Niin, nyt se olisi retroa. Silloin se oli nytroa.
Mietin tässä biisilistaa. Olemme herkällä tuulella.
Haluamme sen olevan kunnianosoitus hänelle -
mutta biisilista ei toimi... -Isälle. Etkö voi sanoa sitä?
Etkö voi sanoa hänen nimeään? -Et ole ainoa, joka ajattelee isää.
Et ole ainoa, josta tuntuu pahalta. -Älä ota sitä henkilökohtaisesti.
Anna anteeksi.
Tämä ei ole vain folkyhtyeiden jälleennäkeminen.
Se on myös Steinbloomin perheen jälleennäkeminen, miinus isä.
Emme näe kovinkaan usein. -Emme niin.
Puhumme paljon. -Puhelimessa.
Mutta emme näe toisiamme. -Ei ole tarvis.
Muutin Pohjois-Dakotaan. Yritin päästä kauas folkista.
En pitänyt folkista, ja isä tiesi sen.
En ole pitänyt yhteyttä. Siksi tämä on mukava juttu.
Tämä on tilaisuus selvittää välimme ja järjestää isälle kunnon show.
Haavat eivät niin vain parane, joten yritämme tehdä sen...
Musiikin avulla.
Onko kaikki hyvin? Antaa hänen itkeä rauhassa.
Jessus.
Isäni, Fred Knox, oli Main Street Singersissä -
joten musiikki on tuttua.
Kuuntelin sitä pienenä, mutten juurikaan teininä -
koska olin kadulla.
New Main Street Singers pelasti minut.
He tarjosivat pakotien siitä pimeydestä.
Haluan puolestani auttaa ihmisiä. Kun laulan -
haluan jakaa saamaani ilosanomaa. Haluan olla rakkauden lähettiläs -
joka viihdyttää ja ilahduttaa ihmisiä.
Etsin aina jonkun yleisön joukosta. Se tuo minulle iloa.
Kun herra Menschell soitti minulle vuonna 1995 isäni kuoltua -
ja pyysi mukaan yhtyeeseen, sanoin hänelle:
"Joo."
Palaan kotiin
Pikamainos, olen Mike LaFontaine -
Hi-Class Managementin omistaja ja perustaja.
New Main Street Singersin manageri
Koomikon uskollinen apuri.
Aloitetaan. "Mitä tapahtui?"
Kuten tiedätte, vuonna 197... -
minulla oli sarja nimeltä Mitä tapahtui?
Aina kun jotain meni pieleen, sanoin kameralle: "Mitä tapahtui?"
Se oli eräs sarjan lentävistä lauseista.
"Ei mitään mahkuja."
Ja "eipä onnaa".
Ja taisin olla ensimmäinen, joka sanoi: "Enpä usko."
Mutta sitä kesti vain vuoden. Eli se on selvää kulttikamaa.
Olin lavalla vetämässä show'ta. "Mitä tapahtui" ja "eipä onnaa".
Jos joku kysyi, aionko olla lavalla koko illan -
vastasin: "Näin on!" Se sai katsomon repeämään.
Huomasin eturivissä miehen, joka ei hymyillyt.
Pyysin tarkistamaan peilillä, hengittääkö hän -
ja näkyykö hän peilistä. Se sai miehen hymyilemään.
Esittelin esityksen jälkeen itseni. Hän oli George Menschell.
Hän oli ollut Main Street Singersissä.
En ollut folkin ystävä. Olin esiintynyt folkvistien kanssa.
Selliin hänet laittakaa Letkulla kastelkaa
Sanoin, että jos hänellä on pitkä letku, suihkussa riittää ystäviä.
Folkyleisö vihasi vitsiä.
Sanoin Georgelle, että hän on tehnyt hienoja juttuja.
"Jos yhtye pistetään kasaan, järjestän teidät risteilybändiksi."
"Yhdessä voimme tienata omaisuuden ja pitää hauskaa."
He nauttivat risteilyistä.
Paitsi pari kertaa. Kerran laivalla puhkesi punatauti.
En ollut silloin mukana. Silloin ei kannata olla laivassa -
ja koputtaa vessan oveen. "Aiotko tulla kohta ulos?"
"Enpä usko!"
Minusta on hienoa olla täällä. Rakastan kanavaanne.
Katselen sitä koko ajan.
Haluan sanoa heti kättelyssä, että teette hyvää työtä.
Olen äärimmäisen iloinen tästä tapaamisesta.
Tämä sopii meille mainiosti. Katsojakuntamme on vanha...
Televisiotuottaja
...ja se haittaa joskus sponsoreita.
Tässä tapauksessa se on hyvä, koska Folksmenin -
ja muiden yhtyeiden ihailijat ovat vanhoja.
Uskon, että konsertti kerää paljon katsojia.
Joillakin yhtyeistä on myös nuorempia faneja.
Ei tosin hirvittävän nuoria. Ei kai se haittaa?
Jos saamme muutamankin nuoren television ääreen -
olemme erittäin iloisia, koska heistä on pulaa.
Jos et ole kyllästynyt tarinoihin isästäsi -
kerron sinulle pikku tarinan.
Vuonna 1966 nuori Lars Olfen oli menossa konserttiin.
Olin silloin 16-vuotias. Satoi vettä.
Lähestyin lippuluukkua, mutta kuinka ollakaan -
ovi suljettiin nenäni edestä. Se oli loppuunmyyty.
Kyyneleeni sekoittuivat sateeseen. Sitten kuulin äänen.
"Poika, täällä." Ajattelin, että se on lipputrokari.
"Ei minulla ole varaa lippuun."
Mutta hän näytti tutulta. Hän antoi kaksi lippua ilmaiseksi.
Se oli isäsi! Miksi ihmeessä hän teki niin?
Isä oli sellainen. Hän välitti ihmisistä.
Hän oli antelias ja ystävällinen. Siksi järjestämme konsertin.
Maksaaksemme hänelle takaisin.
Olen ihan naches. Isäsi oli oikea meshpucha.
Kun sain liput Folksmenin keikalle, minulta pääsi geshreeyeh.
Juoksin ystäväni kanssa kuin vilde chaye -
sisään teatteriin ja eturiviin. Olimme ihan schpilkes.
Isäsi teki mitsvan. Haluan korvata sen sinulle.
Sanon vain okeinhoreh ja toivon hänelle parasta.
Missä kohtaa se nousee?
Jaoimme laulun
Se nousee "korppien" kohdalla.
Laula minua alempaa siinä.
Vaelsimme läpi salaisuuksien
Mitch, olet oikeassa.
Unohdin sen.
Niin sitä pitää. Oikein hyvä.
Pitkin pääkatua kuljen Laulun syliini suljen
Mitä sinä laulat? Perussointu on kohdassa "laulun".
Laulatko perussointua? -Ei, vaan näin...
Enkö antanut sekstiä? -En usko.
Annoinko hänelle sekstin? -Annoit.
Anna seksti. -Voisitko laulaa sen?
Laulun syliini suljen
Anteeksi. -Tuottaako väliosa ongelmia?
Saanko vaihtaa asun? -Asun?
Onko sinulla kuuma? -On.
Ja olen käyttänyt tätä kuukauden.
Tiedät säännöt. Käytämme univormua, kunnes olemme valmiit riisumaan sen.
Olet lähellä, muttet vielä aivan siellä.
Et laulanut sekstiä. Haluan sinun laulavan sen.
Tuo asu saa kelvata toistaiseksi.
Lopulta voit käyttää siviilivaatteita.
Jonathan? Minulla on hyviä ja parempia uutisia.
Konsertti toteutuu. Lisäksi se on suora lähetys.
Kaverini Noah työskentelee Nimbus 7 -satelliitin parissa.
Siellä riittää kaistanleveyttä.
Sponsorit eivät suostuneet siihen, joten...
Minäkin olen innoissani.
Shalom.
Folkmusiikki on minulla verissä.
Synnyin Ruotsissa ja muutin tänne nuorena -
mutta perheeni vietti Ruotsissa kaikki talvet.
Eli päinvastoin kuin normaalisti. Kaikki Olfin lapset -
Lars, Sven, Pippi ja Liv oppivat soittamaan dulcimeria.
Se annettiin käteen jo pienenä. Me opettelimme soittamaan.
Minulla oli autotallibändi Tukholmassa, mikä oli haastavaa -
sillä soittimet eivät pysyneet vireessä niissä lämpötiloissa.
Siellä oli Volvon lohkolämmitin, mutta se ei paljon lämmittänyt.
Meillä oli hittibiisikin.
Se tarkoittaa: "Kuis panee, mummi?" Biisi oli listasuosikki Ruotsissa.
Sitten rakastuin amerikkalaiseen musiikkiin -
joten tulin tänne päästäkseni musiikkipiireihin.
Ohjelman lähettäminen on kuin paluu juurille.
Se on toteutunut unelma.
Isäni pelloilla töitä paiskin
Aamunkoitosta auringonlaskuun
Quinton luurangot mua kotiin kutsuu
"Kuunsäteiden hopealonkerot mua vainoaa..."
Nyt alkaa mennä vaikeaksi.
Siitä tulee sekava.
Voisin laulaa ylempää ja hän alempaa...
Voisit laulaa niin kuin äsken, mutta vähän hiljempaa.
Olen kuin mikäkin vatsastapuhuja.
Minusta tämä ei ole paras aloitusbiisi.
Se on suora lähetys. Emme halua ihmisten hamuavan kaukosäädintä.
Se on julkinen kanava. -Heillä ei ole kaukosäätimiä.
Kauheaa. Miten niin ei poistu huoneestaan?
Onko hän puhunut lääkärille? Oletko antanut hänelle lääkettä?
Minäkin olen hermona, mutta tulen silti ulos.
Meidän on tehtävä jotain. Pitäisikö minun puhua hänelle?
En osaa sanoa mitään.
Voisin olla empaattinen. En keksi muutakaan.
Voin yrittää. Meidän on tehtävä jotain.
Puhun hänelle ilomielin. Houkuttelen hänet ulos.
Konserttia ei kuvata motellissa. Hänet on saatava ulos.
Olisiko tämä hyvä? Voisitko kokeilla?
Mitä tunnet? -Negatiivisuutta.
Mutta myös positiivista energiaa. -Mielenkiintoista.
Se on ongelmallinen väri.
Terry ja minä kuulumme epätavalliseen uskontoon.
Uskomme toisen ulottuvuuden voimaan.
Siitä ei voi lukea kirjoista, aikakauslehdistä -
tai sanomalehdistä. Sitä ei ole olemassa muualla -
kuin omassa mielessäni.
Seremonioiden ja rituaalien avulla -
olemme kokeneet -
värien mahtavan voiman.
Koemme sen elävänä, kokemuksiamme muokkaavana voimana.
Uskomme, että tämä värikylläinen energia -
on koko luomakunnan perusta.
Uskontomme on Nolo.
"Noitien Oma Luonnollinen Ominaisväri."
Sana "noita" herättää ihmisissä tiettyjä mielleyhtymiä.
Emme ratsasta luudilla tai käytä suippoja hattuja...
Emme ratsasta luudilla. Tämä ei ole okkultistista tiedettä.
Tämä ei ole sellaista hölynpölyä kuin ennustaminen ja astrologia.
Vain kahelit sekaantuvat sellaiseen potaskaan.
Meidän uskomuksemme ovat arkisia ja ymmärrettäviä.
Ihmiskunta on materialisoitunutta väriä 49. vibraatiossa.
Kuka tahansa voi tulla siihen lopputulokseen.
Tiedän, että sinulla on paineita.
En halua sinun tuntevan, että sinulta vaaditaan liikaa.
Sinun on otettava päivä kerrallaan.
Sinulta ei odoteta liikoja. Älä turhaan ota paineita.
Kyseessä on petos.
Yleisö odottaa näkevänsä miehen -
jota ei enää ole. -Se voi olla totta.
Se voi olla totta, mutta sinun on...
Loco mies Kaloja katselee otsa hies
Ei töitä tee Vain leikkii ja lepäilee
Rantahiekka on kuumaa Loco mies ei turhia tuumaa
Aurinko paistaa Kookospähkinöitä maistaa
Maito hunajaa makeampaa lie Rannalle loco miehen tie vie
Aurinko nousee, sulautuu mereen Viistopurje kääntyy suojanpuoleen
Saalingit laulaa hymniään Palveluspoika, Jim nimeltään
Märssypurjeiden alla matka käy Ei valaitakaan horisontissa näy
Hetkinen. Minulla olisi idea.
Tiedättekö kirjan, joka kertoo merirosvokapteeni Moby Dickistä?
Hän jahtasi isoa valasta. Hän huusi aina: "Valas puhaltaa!"
Sillä hetkellä teidän päällenne kaadettaisiin vettä.
Sitten katsoisitte kameraan ja sanoisitte: "Mitä tapahtui?"
Kaikki kastuisivat, jopa naiset.
Lopussa voisitte kaataa kitaroistanne vettä.
Se oli vain ajatus.
Kun todellisuus unelmat voittaa
Ja sadut päättyvät aikanaan
Suudelma sateenkaaren päässä sut tavoittaa
Se kultaa lienee kalliimpaa
Rakkain, kultasein
Sä lähdit pois yksin tein
Meidät erottaa meri kyynelten
Rakkautemme silta ylittää sen
Suudelma sateenkaaren päässä sut tavoittaa
Se kultaa lienee kalliimpaa
Olemme innoissamme huomisesta folktapahtumasta.
Sellaista ei näe täällä usein. Täällä esitetään klassista.
Mutta siitä tulee hauskaa. Kuin karnevaali tulisi kaupunkiin.
Vastaan järjestelyistä.
Minua kutsutaan kuninkaaksi tai majesteetiksi -
koska hoidan kaikki järjestelyt. Olen vaihtanut kattolamppuja.
Olen vaihtanut rotanloukkuja kellarissa.
Olen myös laulaja. Laulan kirkossa -
ja nuorisovankiloissa.
Mutta tämä on paras paikka laulaa New Yorkissa ja koko maailmassa.
Akustiikka on täydellinen.
Ajoinko ohi? -Et, se tulee kohta.
En tiedä, minne olen menossa. -Missä se olikaan?
Keskikaupungilla. Sen pitäisi löytyä helposti.
Käänny vasemmalle. -Selvä.
Onko sinulla karttaa? -On, mutta se ei ole mukana.
Ajattelitko tutkia sitä myöhemmin, vai...?
Löydän kyllä perille. -Kukaan ei syytä sinua.
Se on vain ajan kysymys. -Anna minun ajaa.
Ei käy. Nyt en tiedä, missä olen.
Olemme innoissamme tästä.
Se on minulle haaste, koska en pidä folkista.
Suhdetoiminta
En minäkään! -Mutta sillä ei ole väliä PR:ssä -
joka on alaamme. Vain muiden mielipiteillä on väliä.
Mielipiteillä, jotka syötämme ihmisille.
Konsertti on kuin tuote, josta ihmiset pitävät.
Jos emme onnistu siinä, me hämäämme.
Sekin kuuluu PR-toimintaan. Olemme ammattilaisia.
Me autamme myymään tuotteen. -Olemme hyvä pari.
Ihan kuin jakaisimme yhdet aivot.
Kun minulla on idea, se on pieni ideanpoikanen -
jonka Wally kasvattaa täysikokoiseksi.
En tiedä teistä, mutta minä uskon, että yhtyeille tapahtuu kaikkea jännää.
Ei pelkästään isoja juttuja vaan jättimäisiä.
Apulaiskaupunginjohtajana minulla on suuri kunnia -
julistaa huominen, lauantai 22.6. -
New Yorkin folkmusiikkipäiväksi.
Kiitos, apulaiskaupunginjohtaja.
Pari kysymystä. Onko New York valmis -
folkmusiikin suurimpien nimien paluuseen?
Minä uskon niin.
Ja missä kaupunginjohtaja on? Mitä tapahtui?
Joku ampui kaupunginjohtajan muttei apulaista.
Syyttäjänvirastosta soitettiin. Tapauksella ei ole todistajia.
Lausun pari sanaa New Main Street Singersistä.
Eräs alkuperäisjäsenistä poistui keskuudestamme mutta on täällä.
George Menschell! Tule sanomaan pari sanaa.
Sano nyt jotain.
Mutta kiitokset teille.
Parinvaihtobileissä eräs mies sanoi minulle:
"Haluaisin tavata vaimosi." Sanoin: "Herra kaupunginjohtaja!"
Vanhaa vitsiä mukaillen: "Kop, kop. Kuka siellä?"
New Main Street Singers! Kiitoksia.
Muistakaa ostaa levyjä.
Kun näen ihailijalaumat, jotka haluavat nimikirjoituksen -
tuntuu kuin olisi vuosi 1968, 1967 tai 1966.
Hyvät vuodet. -On ihana nähdä ihmisiä -
jotka ovat nauttineet musiikistamme. Ja heitä on paljon.
He haluavat kätellä ja sanoa:
"Me digataan teitä."
Ja nuoremmat fanit sanovat: "Te rokkaatte."
"Te hallitsette."
Tuli mieleen se adrenaliinihuuma -
jonka koimme ennen konserttia.
Kun näyttämömiehet sanoivat: "Vedä hyvä show, Mitch."
"Onnea matkaan, Mickey."
Odotimme lavan takana ja kuulimme yleisön huutavan.
"Mickey, Mickey, Mitch, Mitch!"
Valokeilaan astuminen, yleisön huuto -
se mieletön meteli.
Minä vain katselin sinua.
En ajatellut olevani lavalla. Katselin vain sinua.
Odotan sitä innolla, Mitch. -Tapahtuukohan se huomenna?
Tapahtuu. Ja minulla on aitiopaikka.
Folkilla voi tienata. -Niin kai.
Ainakin New Main Street Singersin kaltaiset yhtyeet.
Se kaupallinen sonta.
Harrastan pienoisrautateitä. -Sepä kiva.
Minulla on rata kellarissa. Se on suurin intohimoni.
Onneksi on leikkijunia. -Olen samaa mieltä.
Ilman niitä kukaan ei olisi keksinyt isoja junia.
Anteeksi. Kuunnelkaa hetki.
Häiritsen teitä vain hetken.
Kohottakaamme malja isän kunniaksi.
Hän oli ihana ja rakastava isä ja muutenkin mahtava ihminen.
Isän tunteneet ihmiset tiesivät, että hän hyräili upeasti.
Hän hyräili aina ja kaikkialla.
Ihmiset ilahtuivat siitä.
Pyytäisin isän muistoksi teitä kohottamaan maljan -
ja hyräilemään. Isän kunniaksi.
Teemme tätä joka päivä. Kaikki sujuu kuin rasvattu.
Ovatko nuo mikrofoneja? -Mikrofonitelineitä.
Yläosa puuttuu. -Anteeksi mitä?
Yläosa lisätään niihin myöhemmin. Älkää huolehtiko.
Kutsutaanko niitä mikkipäiksi vai pelkästään mikeiksi?
Sen nimi on mikrofoni. Ja konsertissa on niitä.
Haluamme, että niitä on. -Tietenkin.
Kaupungintalo tänään. Mitch ja Mickey kaupungintalolla.
Kahden viikon treenit. Konsertti vaatii sen.
Erilainen fraseeraus, eri sävellajit.
Jos olisimme pysyneet yhdessä, emme olisi nyt kaupungintalolla.
Lämmittelisimme Main Street Singersiä Bransonissa.
Tämä oli meidän pähkähullu tapamme päästä tänne.
Olen rentoutunut, itsevarma ja määrätietoinen.
35 vuotta sitten -
valmistautuminen tarkoitti vaakamamboa huonesiivoojan kanssa.
Mutta tänä iltana tuntuu hyvältä. Olen innoissani.
Olen valmis kokemaan sen, mitä konsertilla on tarjottavanaan.
Olen varma, että se on seikkailu.
Matka tällä upealla aluksella kartoittamattomille vesille.
Mitä jos näemme äyriäisten hyppivän -
ja lentävän halki laskevan auringon kultaisen hehkun?
Se on täydellinen. Se henkii onnea ja ensi-iltatunnelmaa.
Se sanoo: "Rakastan folkia, mutten pelkää klassista."
Olen huolissani näistä törröttävistä jutuista.
Ne ovat omenankukkia. -Niitäkö ne ovat?
Ne ovat silmien korkeudella. Joku voi tulla nuuhkimaan niitä -
ja puhkaista silmänsä. Ne voisi asetella toisin.
Olen huolissani turvallisuudesta. Nuo köynnökset ovat vaarallisia.
Ne ovat liian alhaalla. Ne suorastaan odottavat vanhusta -
tai kävelytelineellä kulkevaa tai jalkatukia tarvitsevaa.
Monet sukulaiseni ovat vanhoja.
Laitetaan tähän puutarhaneilikoita ja sellainen koristekolpakko.
Minusta se ei sovi tähän.
Olen ottanut tavaksi huolehtia ihostani.
Saan joskus kuulla siitä.
Jerry kiusoitteli minua Alanin luona.
Kun hän tuli kylpyhuoneeseen, laitoin käteni nopeasti piiloon.
Hän ihmetteli, mitä oikein puuhaan.
Mutta norjalaiset kalastajat ovat käyttäneet käsirasvaa vuosisatoja.
Sen ansiosta tiedän astuessani tänään lavalle -
että ihoni näyttää hyvältä 2000 ihmisen edessä.
Se antaa minulle itseluottamusta, joka taas auttaa minua laulamaan -
ja tekemään parhaani. Sitä ei voi rahalla mitata.
Onko nauha valmiina? -On.
Tuotin aikoinaan Good Timesin paluukonsertin.
Ihmiset halusivat enemmän lähikuvia. Niitä pitää olla tarpeeksi.
Lähikuvia on tiedossa.
Sellainenkin olisi hieno, jossa kamera vetäytyy kauemmas -
ja paljastaa koko paikan suuruuden.
Onko meillä nosturia?
Ei ole. -Tiedäthän ne otokset yleisön yli -
jotka päättyvät lähikuvaan muusikosta?
Sellainen olisi siisti. -Niin olisi.
Tai kun kamera siirtyy yläilmoihin ja näyttää koko komeuden.
Sekin olisi kiva. -Niin olisi.
Voisin järjestää sellaisen, jos vain ehdin.
Tässä on jättibanjo. -Se on littana.
Se ei näytä katsomosta littanalta. -Se on pelkkä levy.
Se on maalattu kolmiulotteiseksi.
Mutta selkäpuolta ei ole maalattu.
Katsomosta se näyttää hyvältä. Kolmiulotteiselta.
Menkää vaikka katsomaan. -Ovatko nämä konserttikalusteet?
Niitä kutsutaan lavasteiksi.
Ja ne näyttävät katsomosta kolmiulotteisilta.
Nämä ovat siis oikeita kalusteita. Onko tämä oikea katulamppu?
Oli ainakin aikoinaan. -Voiko kolmiulotteinen esine -
joka edustaa sitä, mitä se oikeasti on -
olla keinotekoisen vieressä? -Voi.
Minulla ei ole aikaa selittää lavastuksen perusteita.
Kaikki on niin kuin pitääkin. -Onko katossa valoja?
On, ja niiden yläpuolella on katto.
Näyttävät hatarasti kiinnitetyiltä. Lisäksi tuolla on sähköjohto...
Kiitos, että saavuitte kunnioittamaan isääni.
Se on kauniisti tehty. -Kiitos kukista ja banjosta.
Pidittekö niistä? -Laventeli kirveli silmiä.
Anteeksi. -Ajatus oli tärkein.
Muistatteko, kun kävitte meillä? -Halusit aina pelata pokeria.
Olit vasta 15-vuotias. Sinulla oli korttipakka kädessä.
Pelasimme pikkurahasta. -Opetitte minut pelaamaan.
Emme tienneet, että loimme hirviön.
Mitch, onko kaikki hyvin? -On.
Tämä liekki, kuten muutkin liekit, kuvastaa valoa ja pimeyttä.
Se kuvastaa myös elämän epävarmuutta ja haurautta.
Se kuvastaa myös penistä.
Punainen, oranssi, keltainen, vihreä, sininen
Indigo, violetti
Kymmenen sekuntia. -Nauha pyörimään.
Seitsemän, kuusi, viisi, neljä, kolme, kaksi...
Lähtee A-kameralla.
PBN New York ylpeänä esittää -
suoraan kaupungintalolta, Oodi Irvingille -
ilta folkin parissa. Mukana: New Main Street Singers -
Folksmen sekä Mitch ja Mickey.
Illan juontaa Jonathan Steinbloom.
Olen Jonathan Steinbloom. Minulla olisi ilmoitusasiaa.
Varoitan, että kukka-asetelmissa on vaarallisia köynnöksiä.
Ne voivat olla myrkyllisiä. Älkää syökö niitä.
Älkääkä sotkeutuko tai kompastuko niihin.
Toivotan teidät tervetulleeksi koko Steinbloomin perheen puolesta.
Toivottakaa tervetulleeksi illan ensimmäinen yhtye -
josta isälläni oli tapana sanoa, että heidän musiikkinsa -
tarttui ihmisiin kuin tauti. New Main Street Singers.
Kiitos lämpimästä vastaanotosta.
Minulla on kysymys. Haluaako joku kuulla folkia?
En lähtenyt vaeltamaan
En kuitenkaan
Äiti oli tytär pohjoistuulen Isä poika rautatieläisen
Helvetistä länteen Minne junatkaan eivät uskalla
En kuullut vihellystä tavarajunien En kolketta kiskojen
En lähtenyt vaeltamaan
En sanonut sanaakaan.
On valtatie sekin pelkkä tie Se täältä jonnekin vie
Paljastitko Menschellille ensimmäisen biisimme?
Sinä puhuit Terry Bohnerin kanssa.
Kysyin, onko hänellä kuuma. -Nyt on kuumat paikat.
Syyttely ei nyt auta.
Meidän on oltava rohkeita.
Kerro. -Aloitetaan "Vaeltajalla".
Etkö kuunnellut? He raiskaavat parhaillaan...
Haluatko kuulla? -Annamme yleisön päättää.
He voivat kuunnella joko hammastahnamainosta tai folkia.
He ovat jo harjanneet hampaansa siinä vaiheessa.
Folkkonsertissa ei voi soittaa samoja biisejä.
Se ei toimi. Yleisö menee hämilleen.
En lähtenyt vaeltamaan En kuitenkaan
Kiitoksia paljon!
Tuota on aina hauska laulaa. Toivottavasti tekin nautitte.
Voisimme esitellä itsemme ennen seuraavaa numeroa.
Olen Terry Bohner.
Menen haukkaamaan raitista ilmaa.
Onko kaikki hyvin? -On.
Äiti bataattia läksi hakemaan Portaissa sattui kaatumaan
Silloin haikara piipahti käymään Ja siskoni syntyi kylmään pimeään
Isä sanoi, tyttö vain tuskaa tuo Olisipa mennyt toisten luo
Äiti sua rakasti, oma bataattilapsi Vaikka oisit kurttuinen harmaahapsi
Tyttöä kammarille kyyditään...
Tiedän, että olette tätä vastaan, mutta se on pirteä biisi.
Aloitetaan "Vanhan Joen baarilla".
Se on tunnetuin laulumme. Hoidetaan se heti pois alta.
Loppu on kuin piste i:n päällä.
Mikä? -Muut biisit.
Ne ovat i. -Ei, vaan pelkkä piste.
Etsintäpartio kasaan kerättiin Auton perään lähdettiin
Lähdimme jahtiin hameväen Saavutimme auton laella mäen
Isä ampui tohjoksi lukon Vapauttaakseen tytönhupakon
Mutta tyttö vain tokaisi: "Sheriffi minua äsken kosaisi"
Antaa sheriffin kyytiä antaa Turhaan siitä huolta kantaa
Lähdetään pojat lätkimään Ei tätä jäädä turhaan miettimään
Hyvät naiset ja herrat, New Main Street Singers.
Olen seurannut New Main Street Singersiä...
Olipa hauskaa. Miltä kuulostimme?
Emme kuunnelleet. -Olimme alakerrassa.
Toivottakaa tervetulleeksi seuraavat esiintyjät.
Yksinään he ovat vain Jerry Palter, Alan Barrows ja Mark Shubb -
mutta yhdessä he ovat jotain aivan mahtavaa.
Hyvät naiset ja herrat, Folksmen.
Kiitos. -Niin, me tässä.
Odotus on ohi. -Pitkästä aikaa.
On hienoa olla täällä. Haluaisimme esittää hittimme.
Toivottavasti muistatte sen.
Kun vaeltaminen kyllästyttää Ja haaveet turhat jää
Käyn silloin miettimään Paikkaa, josta unta nään
Missä ihmiset kohtaa ystäviään Ja lysti on ylimmillään
Hei, kaunokainen.
Olitte todella hyviä. -Hieno yleisö.
Oletteko nähneet Mitchiä? -Emme.
Siellä koiranpentu suloinen Intiaanihuopa pahanhajuinen
Popcornit siellä poksahtaa Ja kupin kuumaa siellä saa...
Valomainos käy vilkkumaan
"Ea-a-oe's"
Siellä koiranpentu suloinen Intiaanihuopa pahanhajuinen
Popcornit siellä poksahtaa Ja kupin kuumaa siellä saa
Aamulla makkaraa, illalla juhlitaan Ja hoitaja valmiina paikkaamaan
Kanankoipea maistetaan Mutta ruokarukous muistetaan
Joen baarissa sattuu ja tapahtuu
Kiitoksia!
Olette loistava yleisö. Saatte osallistua seuraavaan lauluun.
Emme halua rehkiä täällä yksin.
Aluksi voitte kuunnella, sitten joudutte töihin.
Herra Alan Barrows aloittaa viisikielisellä banjolla.
Joka aamu aikaan kukonlaulun Farmari nousee, pesee naamataulun
Kengät pukee hän Hatun laittaa päähän
Toistaiseksi kaikki hyvin.
Mitch on kadonnut.
Ilman häntä meillä ei ole gornisht. Meidän on löydettävä hänet.
Nyt tarvitaan kanoja. Onko siellä kanoja?
Otetaan vaikka tämä käytävä tuosta miehestä eteenpäin.
Saatte olla kanojani. Matkikaa kanaa.
Oikein hyvä.
Nyt on hevosihmisten vuoro. Ei suositella kurkkukipuisille.
Hirnukaa kuin hevoset.
Satuloimme teidät. Ei vaisinkaan.
Voiko hänet tavoittaa mitenkään? -Ei, hän lähti vaeltamaan.
Pian on heidän vuoronsa. -Hän hermostui.
En kaipaa tätä tsoresia. -Tiedän. Kaikki järjestyy.
Onko lähellä kukkotappeluareenaa? -Pilaileeko hän?
Ainakaan hän ei makaa maassa. -Miksei kukaan vahtinut häntä?
Voiko hän esiintyä yksin? -Ei ole minun vikani.
Ja kanat kaakattaa -Hevoset hirnahtaa
Sirkat sirittää
Ja sammakot kurnuttaa
Siat röhkivät
Se on latosinfonia
Antakaa aplodit itsellenne.
Taputtakaa itseänne selkään. Kiitos, että tulitte tänne.
Kiitos, Irv. Kiitos hyvistä paikoista.
Me olemme Folksmen. Toivottavasti teillä oli hauskaa.
Meidän on esiinnyttävä vielä.
Kiitos, että pyysitte meidät takaisin.
Haluaisimme esittää kappaleen nimeltä "Quinton luurangot".
Juuri tämän takia emme usein heitä encoreja.
Laulu kertoo aiheesta, joka liittyy tähän vuodenaikaan.
Tämä on konfliktin verenvuodatuksen aikaa.
Espanjan sisällissota. Historioitsijamme Mark Shubb -
tietää aiheesta enemmän. -Kiitos, Alan.
Viime vuosisadan 1930-luvulla Espanjassa riehui sisällissota.
Mitch saattaa maata ojassa. Se ei olisi ensimmäinen kerta.
Lähden kotiin -
leivon suklaaleivonnaisia ja katson televisiota.
Sitä minä tykkään tehdä. -Mitch, missä hitossa olit?
Onko meidän vuoromme? -On ollut jo viisi minuuttia.
Unohdin, miten itsekäs...
Kesti aikansa, ennen kuin löysin sopivan.
Se on ihana.
Tämä sijoittuu vuoden 1938 loppukesään ja alkusyksyyn.
Tämä laulu kertoo vehreistä kukkuloista Barc...
Hyvää yötä! -Hyvää yötä ja kiitoksia.
He olivat Folksmen, mutta tämän illan jälkeen -
heitä voisi kutsua Puhemiehiksi -
koska he laulavat kauniisti ja kertovat kiehtovia tarinoita.
Minulla on teille kaksi sanaa: Mitch ja Mickey.
Kiitos tästä tilaisuudesta.
Siitä on jo aikaa, kun Mitch ja minä tapasimme -
ja aloimme tehdä musiikkia.
En tiedä, muistaako teistä kukaan, että tapasimme sairaalassa.
Mitch makasi siellä leuka tohjona -
puolustettuaan hänelle vieraan tytön kunniaa.
Minun.
Vierailin hänen luonaan. Minulla oli huono omatunto.
Mitch pystyi kommunikoimaan kanssani vain kirjoittamalla.
Jokainen sana oli runoutta. Ja jos sallit, Mitch -
minulla on tässä ensimmäinen kirjoittamasi runo.
Suuta kuivaa, tukehdun Janoan hymyäsi sun
Piikkilankanaamion vanki oon Sun läsnäolosi saa mut hurmioon
Se janoni sammuttaa
Halusin vain juotavaa.
Kun todellisuus unelmat voittaa
Ja sadut päättyvät aikanaan
Suudelma sateenkaaren päässä sut tavoittaa
Tämä on se kaunis laulu. Jossa he suutelevat.
Väännä kovemmalle.
Muistatteko? -Lopussa he...
Mitenkähän nyt käy?
Viisi taalaa vetoa, että he tekevät sen.
Kun todellisuus unelmat voittaa
Ja sadut päättyvät aikanaan
Suudelma sateenkaaren päässä sut tavoittaa
Se kultaa lienee kalliimpaa
Rakkain, kultasein
Sä lähdit pois yksin tein
Meidät erottaa meri kyynelten
Rakkautemme silta ylittää sen
Suudelma sateenkaaren päässä sut tavoittaa
Se kultaa lienee kalliimpaa
Kiitoksia.
Olen vaeltanut noissa Tämän maan takapajuloissa
Joka lehmipoika lehmineen Joka rampa kainalosauvoineen
Heidän tunteesta puhuvan kuulen Se kantautuu mukana tuulen
He puhuvat puhurista Joka kaikkialla puhaltaa
Puhuri puhaltaa Se pölypilven nostattaa
Se puhaltaa viestin Joka kaikuu halki maan
Puhuri puhaltaa Halki maan ja meren
Se puhaltaa viestiä vapauden Se puhaltaa yhteiseloa ihmisten
Mainen majakalta Golden Gate -sillalle
Shreveportin troolarista Suurten järvien rannoille
Taivaanrannassa on tähti Jonka valo ihmisistä lähti
Se valaisee puhurin Joka kaikkialla puhaltaa
Puhuri puhaltaa Se pölypilven nostattaa
Se puhaltaa viestin Joka kaikuu halki maan
Puhuri puhaltaa Halki maan ja meren
Se puhaltaa viestiä vapauden Se puhaltaa yhteiseloa ihmisten
Kun sokea näkee kuvan Kun kuuron näen kuulevan
Kun kalastaja ei tahdo kalaa saada Kun metsästäjä ei riistaa kaada
Korvissa soi kaunis tarina tää Maailmasta, jossa ihmiset välittää
Tarina tästä puhurista Joka kaikkialla puhaltaa
Puhuri puhaltaa Se pölypilven nostattaa
Se puhaltaa viestin Joka kaikuu halki maan
Puhuri puhaltaa Halki maan ja meren
Se puhaltaa viestiä vapauden Se puhaltaa yhteiseloa ihmisten
Se puhaltaa viestiä vapauden Sen puhallus perästä kuuluu
puoli vuotta myöhemmin
Konsertin jälkeen televisioyhtiöpomot -
ehdottivat New Main Street Singersille televisiosarjaa.
Pidimme palavereja. Esittelin heille ideoitani.
Ehdotin, että yhtyeen jäsenet voisivat esiintyä vauvoina.
Vaipat jalassa.
Minua naurattaa aina, kun vauvat puhuvat kuin aikuiset.
Televisiopomot sanoivat, että he eivät tuomitse ideoitani.
"Haluamme yhtyeen tv-sarjaan."
Sana "tuomita" antoi minulle loistoidean.
Luulin, että Korkeimman oikeuden tuomareita on 12 -
mutta heitä onkin vain yhdeksän. Se voi olla budjettikysymys.
New Main Street Singersin jäseniä on myös yhdeksän.
Entä jos he olisivat Korkeimman oikeuden tuomareita?
Keksin, että sarjan nimi voisi olla Korkeimman oikeuden folkvistit.
Päivisin he hoitavat koko maan vaikeimpia oikeusjuttuja.
Iltaisin he asuvat yhdessä isossa talossa.
He riisuvat tuomarin viittansa ja laulavat folklauluja.
Päivisin he käsittelevät kuolemantuomioita -
ja iltaisin he riitelevät siitä, kuka hoitaa kotihommat.
"Miksi naiset eivät tuo kahvia?"
"Tuo on seksuaalista häirintää."
"Ennakkotapaus 126, Johnson vastaan..."
Hyvä idea. Naisia, sukupuolisyrjintää...
En juurikaan kirjoita, mutta ideoita kyllä piisaa.
SAIRAANHOITOVÄLINEMESSUT Buffalo, New York
Sure-flo, Sure-flo
Potilailla asiat paremmin ois Kun virtsavaivat menee pois
Olen jälleen muusikko. Konsertti tuntui hyvältä.
En uskonut sen toteutuvan. Mutta siellä me olimme.
Kunpa Mitch ei suhtautuisi siihen niin vakavasti.
Siihen suudelmaan.
Sisareni olivat katsomassa. Jocelyn sanoi:
"Sinun ei olisi pitänyt suudella, ellet halunnut mennä loppuun asti."
Se oli pelkkä suudelma. Yleisö odotti sitä.
Olin jo unohtanut, miltä se valtava huuma tuntuu.
Silloin haluaa antaa yleisölle kaikkensa.
En antanut Mitchille väärää kuvaa. Hän ymmärsi sen väärin.
Pääni on loistokunnossa.
Kirjoitan runoja.
Minulla on luova kausi.
Ideoita syntyy nopeammin kuin ehdin kirjoittaa.
Pelkäsin eniten sitä -
että konsertti voi herättää uudelleen ne tunteet -
joita Mickey tunsi minua kohtaan.
Minulla on huono omatunto siitä, että hän ymmärsi väärin -
esiintymiseen kuuluvan asian.
Mutta minusta se oli hieno kokemus meille molemmille.
Ajattelen häntä lämmöllä -
aina, kun näen ruusun.
Kaikki on sujunut hyvin. Esiinnymme kasinoissa.
Tämä on ollut muutosten aikaa, mutta ne kuuluvat elämään.
Kaupungintalon konsertti oli käännekohta.
Konsertin jälkeen tajusin -
että haluan soittaa näiden miesten kanssa folkia...
Samat sanat. -Ja haluan tehdä sen naisena.
Tajusin, että olen blondi folklaulajanainen -
kaljun folklaulajamiehen ruumiissa.
Minun oli päästävä kuorestani tai kuolisin.
Tuo oli lähes runoutta. -Lähes.
Ei surua ja murhetta siellä nää Ne ovensuuhun jättäkää
Siellä solkenaan virtaa viina -Siellä unohtuu elämän piina
Jos tekee mieli mukaan Pois ei saa jäädä kukaan
Valomainos käy vilkkumaan -"Ea-a-oe's"
Suomennos: Janne Mökkönen
Tekstitys: Broadcast Text
Mukailu: SDI Media Group
FINNISH